EN NETFLIX-SERIE
Det är orimligt att bygga nåt sånt här.
Har nån sagt att du är arrogant?
Jag förstår inte, men ritningarna är bisarra.
Ritningarna ser ut så här. Följ dem.
Jag förstår mig inte på ritningarna och jag förstår inte dig.
När uppdraget är slutfört.
-Alla ska dödas? -Alla ska dödas.
Strax tillbaka.
Alla är döda, alla är döda…
Hur kan vi alla vara kvar
när hela universum åker ner i kosmos kloaker?
-Vi kanske spolas ner sist. -Jag frågade inte dig.
Har nån sett till Klaus?
-Eller pappa? -De kommer.
Har de fastnat i en bilkö?
Vi lever för att vi är speciella.
Det är bara vi som kan rädda universum.
-En fråga. -Ja?
Försökte vi inte nyss, men misslyckades fatalt?
För att hans plan var korkad.
-Jag har en bättre. -Så klart…
Vi använder Hardon-partikelacceleratorn.
Ni räknar på vetenskapen, och…
…vi skickar ut Kugelblitzen i rymden. Ni trodde inte jag kunde sånt, va?
Den finns i Schweiz.
Den heter "Hadron", inte "Hardon", din idiot!
Han försöker åtminstone, bläckfiskmiffo. Vad har du bidragit med?
-Han sprängde halva sin familj. -Ska vi snacka familjeproblem?
Nåt som borde ha sprängts är ditt ansikte.
Jag skulle vilja mula dig i ansiktet med en tårta.
-Du ska bara hålla käften. -Lägg ner det där, för du…
Hallå! Är ni färdiga?
Universum försvinner därute.
Fortsätt ni att möblera om på Titanics soldäck om ni mår bättre av det,
men faktum kvarstår att vi är för sent ute.
-Kom igen, Fem. -Det är över, Luther. Vi har misslyckats.
Det kan inte vara helt över.
Nej, Fem. Vi måste lösa det här.
Vad sägs om att ta ett steg tillbaka och titta på helheten?
Merparten av oss har ägnat de senaste 28 dagarna åt att förhindra undergången.
Vad har vi egentligen åstadkommit?
Vi har fått några vänner på vägen.
Fel svar! Vet du vad vi har åstadkommit?
Ingenting. Vi har bara gjort saker värre.
Amen.
När jag var på Kommissionen pratade jag med mig själv som hundraåring.
Mina sista ord var: "Rädda inte världen."
"Rädda inte världen"?
"Rädda inte världen."
-Det var det dummaste jag har hört. -Jaså? För det vi gör verkar inte funka.
Vi räddar världen för en dag och klappar oss själva på axeln.
Sen blir allt skit igen.
-Då kanske vi är problemet. -Vi, ja…
Vänta, din plan är alltså…ingen plan?
Exakt, samvetsvägran. Varför inte? Vi har prövat allt annat.
Det kanske är det här som universum behöver.
Låt oss ta emot apokalypsen och se vad som finns på andra sidan.
Tänk om det är ingenting.
Då var det trevligt att lära känna er.
Jag råder er att beta av er bucketlist.
Efter de upplyftande orden…
…så har vi…
-Äh, vad tusan. -Okej.
Vi har en liten sak att meddela.
Vi är förlovade!
Döda mig, Jesus.
Idioter.
Nu?
Vi vet att det inte direkt är det perfekta tillfället.
Men det är ju nu eller aldrig. Visst, Fem?
Dra inte in mig i det där.
Vi vill tillbringa den tid vi har kvar tillsammans med er.
Så vi skulle bli jätteglada
om ni ville komma till bankettsalen klockan 18 för att fira vår kärlek
och förbundet mellan det som återstår av våra två storslagna familjer.
Klädkod: kreativ smoking.
Mr Rodo.
Välkommen tillbaka, sir Reginald. Det var inte i går.
Känner ni varandra?
Så klart. Jag äger hotellet.
-Var är barnen? -Däruppe.
-Fint. Gör i ordning min svit. -Ska bli.
-Kom, min gosse. -Äger du hotellet?
Vi hinner inte prata fastigheter nu. Vi måste smida medan järnet är varmt.
Då tar vi det sen, men vi kan inte bara trava in där.
Vad menar du?
Försök att inte vara så mycket…
…du, okej?
Följ efter mig, Klaus.
Wow!
Och allt det här har du gjort?
Luther hjälpte till. Vi var uppe hela natten.
Fantastiskt.
-Pappa? -Klaus?
-Hej. -Gudskelov.
Samling, barn!
Var har du varit?
Reg och jag har varit på en far-och-son-undergångs-tripp.
Umgås ni två nu?
Ja, vi har skrattat, gråtit, lekt på gatan…
För att göra en lång historia kort så är jag odödlig nu.
Du är vadå?
Har du börjat med badsalt igen?
Frågan är varför ni sitter och leker med glasburkar.
-Det är inbjudningar. -Vi leker inte.
Luther och jag ska gifta oss.
Tid och rum kollapsar, och ni planerar bröllop?
Ja, och saken är den att det är begränsat med utrymme.
Det är ett begränsat antal kuvert.
Har jag uppfostrat er till att spela fela medan Rom brinner?
-Kom ihåg det vi pratade om. Andas. -Avbryt mig inte.
-Har du tagit dina tabletter? -Nej, det har jag inte.
Och jag har aldrig mått bättre.
Ni trodde att ni kunde droga ner mig,
ta över mina affärer och förslösa min förmögenhet.
Men den gode Klaus här hjälpte mig att vänja mig av med det förbannade giftet.
Och nu när dimman lättar
står ert gemena arrangemang plågsamt klart för mig.
-Fick du honom att sluta? Hur tänkte du? -Han är uppenbarligen ensam om att tänka.
Ni har ett och annat att lära er av denne imponerande unge man.
Undergången är verkligen här.
Ni andra ska återuppta er utbildning snarast.
Tiden är knapp och vi har ett uppdrag.
Jag är redo. Vi gör det.
Låt mig gissa, projekt Oblivion?
Hur känner du till det?
Pogo har berättat allt.
Det var ett namn som jag inte har hört på länge.
Han bekräftade det som jag alltid har anat om dig.
Och vad är det?
Att du är en galen sadist
som tänker sätta våra liv på spel med ännu ett meningslöst uppdrag.
Och du litar mer på en bitter schimpans än din egen far?
Varje dag i veckan.
Ingen vill ha dig här, pappa.
Gå.
Du för inte vår talan.
Följ med honom, du.
Det är alltså detta det har kommit till.
Insurrektion.
Det är inte en sån erektion vi siktar på här.
Tagga ner lite. Ni är uppenbarligen på olika chakrafrekvens just nu.
Nu går vi och tar en kopp te i sviten, pappa.
-Släpp min arm. -Jag är jätteglad för er skull.
Ni är underbara. Skicka önskelistan!
Viktor… Jag vill fråga en sak.
Eller snarare be om en sak.
Det är med väldigt kort varsel, allt är ju det, men…
Vad?
Vill du vara min bestman?
Du behöver bara stå där och se till att jag inte beter mig som en idiot.
Det gör jag gärna.
Okej, vad bra.
Vi har ju lite tajt med tid.
Svensexan är om en kvart och alla är inte bjudna.
Vad sa du?
Inget alls.
Okej.
-Spelar du fortfarande svårfångad? -Tyst.
-Jag tänker. -Det känns på lukten. Vädra.
Jag har mycket att fundera på.
-Vad behöver du fundera på? -Undergången.
Medan vi väntar på att insikten ska slå dig så väntar grabbarna där nere.
-Jag ska inte gå på bröllopet. -Jo, med mig. Byt om.
Jag går inte på nåt löjligt bröllop i stället för att rädda världen.
Rubiks kub var vår enda chans, men han sprängdes.
-Nån måste vi kunna spöa. Vad gör du? -Du ska dit.
-Vi har ett barn att tänka på. -Jag vet det, för jag är inkubatorn.
Varför kämpar du inte då?
Alla kamper ska inte utkämpas. Oddsen är att vi dör.
Jag tar de oddsen om jag får vara med dig och barnet.
Vad hände med ensamvargen som inte behöver nån?
Han träffade en galen kvinna.
Och ändrade sig.
Jag älskar dig, Diego,
men vill inte ut på nåt självmordsuppdrag med din pundarbror och senile far.
Du strider antingen mot apokalypsen eller är med mig.
Var inte sån.
Du får inte både och.
Lila.
Jag väljer dig.
Jag har missbedömt hur mycket barnen faktiskt ogillar mig.
Avskyr dig, föraktar dig, finner dig fullständigt motbjudande…
Det räcker.
De är sårbara människor, pappa.
De är redan knäckta och behöver inte ännu mer kritik från dig.
Men de blir ju aldrig bättre om de inte förstår
hur otroligt inkompetenta och misslyckade de är.
Det finns nåt som heter…
-Kan vi prata, pappa? -Inte just nu.
-Det tar bara… -Inte nu! Vad skulle du säga?
Det heter att man fångar fler flugor med honung.
Förstår du vart jag vill komma? Man måste bli vänner.
Bli vän med mina egna barn? Sånt är för hippies och jagsvaga.
Jag menar bara att man kan småprata lite innan man kör på som värsta Stalin.
"Hej, hur mår du?"
"Gud, vilken snygg…
…matchning av slipsnål och väst. Var har du köpt det där?"
"Vilket apokalyptiskt väder vi har." Såna saker.
Kom och sätt dig. Ta ett glas.
Nu vill jag att du säger nåt snällt till mig.
Jag utmanar dig. Försök.
Du har en välproportionerad panna…
…vilket tyder på att du är omtänksam men hetsig.
Jättebra.
Du kan behöva slipa på det, men de känner dig inte som jag gör.
De behöver bara lite tid för att mjukna inför den här versionen av dig.
Tyvärr är tid nåt vi har mycket ont om.
-Tur att vi ska på bröllop i kväll, då. -Varför det? Ingen vill ha mig där.
De vill att du gör dig förtjänt av det, att du är pappa, inte chef.
Var pappa, inte chef.
Tro mig, du skulle komma långt på att uttrycka ditt stöd för Luther.
Kör hårt, Luther!
Visst sjunger han som en ängel?
Ta de där höga tonerna.
Sjung, vännen.
Jag fattar inte att Luther gifter sig först av oss.
Det gör jag. Han lekte bröllop med mina actionfigurer i trean.
Men jag hade inte tänkt mig svensexan så här.
Det råder lite brist på strippor och småkakor just nu.
Det förvånar mig att du inte tog med pappsen.
Lägg av, han är så snäll och omtänksam. Inte som vår Hargreeves. Au contraire.
Men jag ska medge att jag behövde en paus från gubben.
Vad sitter ni och tjurar för? Det är ju fest!
Jag är så glad över att vi får avsluta allt med en brakfest.
Skål för oss!
-Det har varit en sjuhelsikes resa. -Skål.
Vems tur är det?
Min, för jag har bestämt mig till slut.
Vad blir det, maestro?
-Det blir en duett, min vän. -Ja!
Jag känner mig så utvald.
Det här blir bra.
Karaoke är aldrig bra. Det är poängen.
Grymt!
Jag kommer att sakna det här.
Inte jag, det låter förjävligt.
-Det var inte det jag menade. -Jag vet.
Jag kommer också att sakna dem.
Funkstämning!
-Kan du göra mig en tjänst? -Vad som helst.
Prata med Allison.
-Nej… -Snälla Viktor.
Och säga vadå? "Varför dödade du min vän?"
Vill du verkligen räkna dödade?
Jag vill inte att hon ska vara ensam när allt tar slut.
Som Fem sa, det är dags att bocka av bucketlistan.
-Varför ska det stå just på min lista? -För att hon alltid har stöttat dig.
Mer än vi andra.
Luther, kom hit.
Var inte blyga nu, Viktor och Diego.
-Ni kommer att ångra det här. -Skit samma.
-Kom, Diego! -Nu kör vi!
Då är saken klar.
Mina öron är trasiga och knivpuckot kan verkligen inte sjunga.
Diego. Du vet att han heter Diego.
Skit samma.
Du kanske skulle pröva att vara trevlig mot dem.
Varför skulle jag vara det?
Jag skulle gärna ta itu med dina humörproblem,
men jag ska gifta mig om en timme.
Fei är död.
Jag vet det. De andra också.
Så du ska bara vända Sparrow Academy ryggen?
Du hörde vad pappa sa. Vi måste träna.
Det är nåt stort på gång.
Jag önskar att du menade mitt bröllop.
Okej…
Sloane, hör på…
Nej, det är du som ska höra på.
Trist att du inte blev bjuden på svensexan.
-Jag bryr mig inte. -Det gör du visst.
Du bryr dig mer om det
än du bryr dig om Fei och de andra och om att rädda världen.
Det där…
-Det är struntprat. -Jaså?
Du och jag har aldrig varit ensamma.
Det har alltid varit vi sju. Nu är det bara du kvar.
Så gratulerar, Ben. Du är äntligen Nummer Ett i en skara av en.
Jag är en Sparrow. Det är du också.
Inte nu längre.
Vad är det som är så speciellt med dem?
De är en riktig familj. De finns inte till bara för att sälja leksaker.
-Vi var mer än så. -Jaså?
Varför är det så viktigt att vara en Sparrow?
För att det är det enda jag har.
-Undrar om lokalen är stor nog. -Hoppas det är fri bar.
Kom igen, vi gör det här för Luther. Upp med hakan.
Wow…!
Jag brukar ha snygg häck.
Du har valt en för stor skjorta, ser jag. Oväntat…
-Det finns inga paparazzi här, vet du. -Va?! Tusan också…
Nu hör ni på. Det här är min dag.
Så om ni kan hålla sams i ett par timmar blir det en bra bröllopspresent.
-Det var han som började. -Det var bokstavligen du som började.
Min dag!
Två timmar. Tror ni att ni klarar det?
Visst.
Tack.
Nu får vi det här överstökat innan jag dör av skam.
Kära vänner,
vi har samlats här i dag för att ha det trevligt,
och vi har inte mycket tid, så se till att ha det trevligt.
För det kan inte vara solsken varje dag.
-Får jag ett amen på det? -Amen!
Amen.
Luther, tager du denna läckerbit som din brutta?
Det gör jag.
Sloane, lovar du
att älska och vårda denna stora och håriga jävel
det närmaste dygnet eller två dygnen?
Plus/minus ett dygn.
Jag ska försöka.
I så fall…
Förlåt.
…förklarar jag er som gifta som fan!
Leve apokalypsen!
Det här är värre än själva apokalypsen.
Så där ja.
Fem dollar för 10x12 cm, två stycken för åtta.
-Såg du glasyren? -Jag är imponerad.
Jag har gjort hela tårtan.
Tre lager. Har du smakat på lammet?
-Nej. -Det är så gott!
-Jaså? -Ja.
Jag vill smaka på ditt, med sås.
-Mitt lamm? -Ja, få smaka på lammet.
-Cinco, mi hermano! -Herregud… Vad vill du?
Pappa sitter där uppe med en plan för att rädda allt.
Ska vi kila upp till sviten och snacka lite?
Är du och farsan bästisar nu?
Den här är annorlunda, som en sköldpadda. Hård på utsidan,
men gullig, skrynklig, och ibland utsökt inuti.
Klaus… Man kan inte lära gamla hundar som oss att sitta.
Han har aldrig brytt sig om oss.
Så min enda plan för kvällen är att bli packad till oigenkännlighet.
-Visst. Kör hårt. -Det ska jag.
Tänk inte ens tanken att gå dit och fylla hans tomma skalle med dumheter.
Moi? Hur vågar du…?
Du må vara odödlig,
men jag kan se till att din tid på jorden blir smockfull av smärta och lidande.
Uppfattat?
Visst.
Bra. Le stort!
Hej då!
Jag tog lammet.
När får vi gå härifrån?
Efter talen.
Jag tror inte att jag klarar så länge.
Och har du sett pappa?
Ta ett glas, Ben.
Spänn av för en gångs skull i ditt patetiska liv.
-Mazel tov till brudparet! -Brorsan!
-Skål! -Jo, angående pappa…
-Nej. Svaret är nej, Klaus. -Han har förändrats, vännen.
-Han är oförmögen till förändring. -Det har han.
Han hjälpte mig att bearbeta min barndoms rädslor. Vi kastade boll.
Kastade du boll med pappa?
Vi kallade det "buss-boll", men det är vår grej. Ni får hitta nåt eget.
-Kan du lägga av? Han lurar dig. -Det gör han inte alls.
Jo, och värre ändå, han bekräftar dina dåliga sidor.
-Men om du bara ger honom en chans… -Klaus!
Älskling, det är ingen fara.
Det är vårt bröllop.
Du har rätt. Förlåt.
Förlåt.
Okej, det räcker.
Jag vill bara njuta av mitt bröllop. Det borde du också göra.
-Ta lite lax och Jell-O. -Det låter gott.
-Okej? -Jag försökte åtminstone.
-Har du…? Okej, det här är mitt lamm. -Det är ditt.
Han hatar det nog inte egentligen.
Det borde vi göra sen.
Vad fan gör han här?
Du… Det är okej.
Det är inte alls okej.
Försök behärska dig.
För min skull.
Okej.
-Han får inte sätta sig här. -Vad gör han här?
Fortsätt gå.
-Vem bjöd honom? -Härda ut, som vi andra.
-Jag blev inte ens bjuden på svensexan. -Du släpper visst inget.
Nu är alla samlade.
Ben… Tagga ner.
Äter han ägghalvor med kniv och gaffel?
Det är sorgligt på riktigt.
-Du ska presentera mig för honom. -Nej, det ska jag inte.
Gör det.
-Allvarligt? -Ja, kom nu.
Pappa.
Lila.
Lila, sir Reginald Hargreeves.
Angenämt, mr Hargreeves.
-Är det East End-dialekt jag hör? -Uppmärksamt.
Min togs ur mig för att jag skulle tala korrekt.
-Låt mig gissa. Spitalfields? -Nästan. Whitechapel.
-Cat & Custard? -Vid Fox & Hound.
-Östlondons bästa fish and chips. -Jag skulle mörda för mushy peas nu.
Jaha, hur träffade du den där?
-På ett mentalsjukhus. -Det kan jag tro.
Han kanske inte har alla hästar hemma, men han får duga.
Sannerligen.
Inget dåligt exemplar.
Bra jobbat, min gosse.
Tack, pappa.
Det är otur med tidpunkten.
Hur så?
Du hade blivit en jättebra pappa.
Benihana, slå mig inte!
Du…
Vi har ju inte direkt varit bästa polare på den här tidslinjen,
men gosse, vilket uppdrag jag har åt dig.
Charmant.
-Tio människor. -Va?
-Det är bara tio människor kvar. -Okej, Fylle-Ben gillar matte och räkor.
Och ni kunde inte ens bjuda mig på er löjliga svensexa.
Har tuffe Bennys hårda karamellskal börjat krackelera till slut?
-Varför gillar ni inte mig? -För att du är ett jävla svin.
-Ni gillade den andre Ben. -Vi älskade honom.
Vad gjorde honom så speciell?
Han var en besserwisser.
Han var stingslig.
Han var ett mörkt moln en perfekt och solig dag.
-Det är ju dåliga saker. -Ja, men de klädde honom.
Men vet du vad? Jag är mycket bättre än den andre Ben.
Jag var Nummer Ett. Två gånger.
Men bryr sig pappa om det?
Nej, han var upptagen med att umgås med dig.
Jag tror att du kanske anstränger dig lite för mycket. Se dig omkring.
Här är det ingen som putsar stövlarna eller pressar pantalongerna.
Vi är ett misslyckandenas menageri. Fattar du?
Och vår Ben, min Ben, var också en katastrof,
vilket gjorde det löjligt enkelt att älska honom.
Hej.
Det är brukligt att brudens far…
-Jag har inte lust. -Allison…
Jag fattar, det är bröllop, alla är fulla och förväntas vara vänner.
-Men jag vill inte. -Det är lugnt.
Du behöver inte vara i feststämning.
Men kan du vara snäll att lyssna?
Sloane, ända sen du var en liten flicka
har jag vetat att du är utomordentligt begåvad.
Jag känner inte Luther lika bra,
men av det lilla jag har sett verkar det som om du har funnit en fullgod partner.
-Han kallade Luther för fullgod. -Det var det snällaste han har sagt.
Näsduken tonar ner honom.
Jag ska medge att jag inte har varit en helt felfri far.
Jag hoppas att mina tillkortakommanden
kan betraktas som en liten skamfläck på en i övrigt frodig gräsmatta.
Förlåt.
Det var fel av mig.
Jag ljög och…
…jag svek ditt förtroende.
Men du…
…är viktigare för mig än nånting annat i hela världen.
Kan du förlåta mig?
Nej.
Jag tror inte det.
Jag är stolt över att kunna kalla er mina barn.
Även dem av er som en vålnadsversion av mig själv har uppfostrat.
Jag hoppas att vi i kväll kan skapa några betydelsefulla minnen…
…under den korta tid vi har kvar.
Även om du inte förlåter mig så förlåter jag dig.
För vad?
Jag har inte gjort nåt fel.
Jag är innerligt trött på att vara idioten som behöver gå dig till mötes.
-Jag är trött på att komma i kläm. -Kommer du i kläm?
Du sa jämt att du bara ville att vi skulle komma nära varandra, och det gjorde vi.
Sen förstörde du allt.
Inte jag.
-Vill du att det ska sluta så här? -Oroa dig inte, jag ska nog sova gott.
Bland liljorna spelar solens strålar.
Under slöjan ligger moderns läppar dolda.
Svartklädda kommer de sörjande på rad
för att begrava sina hjärtans kval.
Med ytlig andning och tiden på is
hoppas jag att döden går dig förbi.
Jag fattar ingenting.
Vackert! Bravo, pappa!
Det trodde jag inte om gubben.
Då är det dags att liva upp stämningen!
Den här är till alla festprissar i lokalen.
Bara för att sammanfatta kvällen…
Ben och Fem är aspackade.
Viktor och Allison var nära att slå varandra på käften.
-Ja. -Ja.
Och pappa läste en förvånansvärt rörande dikt om döden.
Inte illa för ett Hargreevesbröllop vid världens ände.
Jag behövde ingen stor baluns.
Bara det här.
Det där var vi förut.
Så där har vi aldrig hållit på.
Usch.
Det var bättre.
Det är säkert bäst så här.
Jag hade blivit en usel mamma.
Det tvivlar jag på.
Hej på er.
Du, jag såg…
Tack för att du försökte.
Nej!
-Vad är det? -Nej!
Varför kommer du hit med Ben, Klaus?
-Ni kan väl lyssna på mig innan ni… -Lyssna.
Den bror ni kände som Ben är borta.
Och jag menar inte vår Ben, den bra Ben, utan den här.
-Svinet. Han är borta nu. -Vad snackar du om?
Mannen ni har framför er är den nye nye Ben,
och han är en av oss, han är en i gänget.
-Och han är en i familjen! -En i familjen!
Som välkomstgest föreslår jag att vi kastar honom från taket.
-Jag hjälper till. -Nej, vet ni vad…
-Han får vara kvar. -Varför det?
För att jag har gift mig i dag. Han får stanna.
Ja!
Jag visste det.
-Det var väldans snällt av dig, bjässen. -Ingen orsak.
Milda makter…
Vet ni vad? Den här kvällen är allt jag nånsin har önskat mig.
Att gänga dig?
Att alla samlas så här när det verkligen är allvar.
Som en stor, riktig familj.
Jag tror jag måste spy.
Nej, förresten…
Jag är nog hungrig. Jag går in till buffén.
-Klarar han sig? -Han är Fem. Vad tror du?
-Vi kanske ska knyta oss. -Inte redan.
God natt.
-Ska ni lägga er? -Natten är ung.
Vem är det där?
Vart ska han? Festen är inte slut.
-Ska vi köra lite… -Scrabble?
…karaoke?
Det var min stickreplik.
-God natt. -God natt.
Med tanke på det vi har pratat om vore det dårskap att vänta.
Vi har inte tid. Jag kan inte göra det utan dig.
Är vi överens?
Undertexter: Karl Hårding